- Hvor langt er der endnu? - En uges tid, tror jeg.
Vi plejede at tage Kongevejen til Sorteborg.
Går I i krig ved at køre på veje, slå på trommer og vifte med bannere?
- Ja, for det meste. - Hvordan slås bannerbærerne?
Det gør de ikke. Det er en stor ære at bære dem.
- Er det en ære at slå på trommer? - Det er normalt unge drenge.
- Hvilket formål har de? - De hjælper med at marchere.
- Med rytmen. - Venstre fod, højre fod, venstre fod?
Skal I have hjælp til at huske det? Når vi slår til mod Sorteborg-
- slår vi ikke på trommer for at vise, at vi kommer.
Nej, I tænder bare det største bål, Norden har set.
Du ved intet, Jon Snow.
Hun har ret. Det gør du ikke.
- Jeg ved, du kappede mit reb. - Og hendes, men hun brokker sig ikke.
Hun forstår nemlig, hvad der sker.
Og nu vil du dele ud af visdommen, du fandt i et fuglehoved?
Mennesker er loyale, når det er belejligt.
De elsker og dræber hinanden, når det er belejligt.
Det ved hun, ikke du. Det er derfor, du vil miste hende.
- Regnen forsinker os en dag til. - Frey venter. Han ved, vi kommer.
- Lord Walder er vanskelig af natur. - Vanskelig?
En mere ubehagelig mand findes ikke.
Jeg har set vådt lort, jeg holdt mere af end Walder Frey.
Undskyld. Jeg har tilbragt for meget tid blandt fodfolk.
I to år har jeg plejet døende mænd. Jeg er ikke bange for vådt lort.
Frey tolker forsinkelsen som trods.
- Han får det bryllup, han ville have. - Han ville have en konge.
Bedre mand end Edmure har Freys hus aldrig haft. Vi bør få sovet.
Hvis du ikke tager tøj på, overfalder jeg dig nok igen.
- Hvem skriver du til? - Min mor.
På valyrisk?
Hils fra mig.
Ikke dårligt.
- Ved hun, du er dronning? - Ikke endnu.
- Det bliver nok en overraskelse. - Der kommer mange overraskelser.
Hvordan skal jeg planlægge en krig, når du ser sådan ud?
Tager du med mig til Volantis, når alt dette er slut?
Det gør jeg. Det lover jeg.
Hun ville blive glad for at møde dig.
Og sit barnebarn.
Hvad sagde du?
Er du sikker?
- Bliver du vred? - Vred?
Du er min dronning.
Og jeg bærer på din prins eller prinsesse.
- En af hver, måske? - Bliv nu ikke grådig.
- Kan du forlade krigen for en aften? - Jeg elsker dig.
Hører du mig? Jeg elsker dig.
De fleste mænd knalder som hunde.
Ingen elegance eller dygtighed. Kun hårde stød.
Man skal være tålmodig.
Pikken skal ikke frem, før hun glinser som en babysæl.
Så trænger du langsomt ind. Kør den ikke ind, som man spidder en gris.
Fart på.
Kom så.
Tror du, han elsker dig? Har han sagt, I skal bo i et slot?
- Nej, han siger nærmest intet. - Jeg har set jer hviske sammen.
- I fniser som piger. - Er du misundelig?
Selvfølgelig. Du burde være sammen med en af dine egne.
- Du har aldrig sagt et venligt ord. - Det ville jeg gøre, hvis du var min.
Jeg ville sige, du er smuk, barsk og vild.
Jeg ville tage mig godt af dig.
Elsker du ham?
Fordi han er pæn at se på? Fordi han har pænt hår og øjne?
Bliver du lykkelig? Når du forstår, hvad han er, vil du ikke elske ham.
Da jeg voksede op i Winterfell, ville jeg flygte til hovedstaden-
- og se riddernes malede rustninger-
- og King's Landing om natten, når lysene brændte i vinduerne.
Jeg er dum. En dum, lille pige, som drømmer og aldrig lærer.
Sådan.
Lad os gå lidt.
Jeg husker første gang, jeg så dig i tronsalen. Du så så ulykkelig ud.
Jeg vil have, at du er lykkelig. Det ønsker farmor også.
Du ville blive lykkelig i Highgarden, men få nu det bedste ud af det.
Hvordan skal jeg det? Jeg skal gifte mig med ham.
- Har lord Tyrion været ond ved dig? - Nej.
- Har han været venlig? - Han har forsøgt.
Men du vil ikke have ham? Han er ikke den værste Lannister.
Undskyld. Her går jeg og klager.
Min søn skal være konge. De lærer af deres mor, og jeg vil lære min meget.
Og din søn, hvis jeg ikke tager fejl-
- kan blive lord af Casterly Rock og Norden.
- Hvad er der? - Min søn... med ham.
- Jeg skal... Vi skal... - Hvis du er bange for smerten...
Det er jeg ikke efter det, Joffrey gjorde mod mig.
Hvad er det så? Han er da flot, trods arret.
- Eller takket være arret. - Han er dværg.
Og Loras... er Loras.
Kvinder kan lide høje mænd, korte mænd, behårede, skaldede...
Milde mænd, hårde mænd, grimme, smukke mænd, smukke piger.
Men sjældent før de har prøvet.
Desværre prøver så mange af os så få af dem, før vi er gamle og grå.
Måske overrasker Tyrion dig. Jeg har hørt, han er ret erfaren.
- Er det godt? - Det kan det være. Vi er indviklede.
- Tilfredsstillelse er en kunst. - Hvor ved du det fra?
Har din mor lært dig det?
Ja, søde. Mor har lært mig det.
- Hun er et barn. - Hun er en fod højere end du.
- Hvem er den yngste, du har haft? - Ingen så ung.
- Hvor meget ældre? - Ældre.
Du er en lord, hun er en lady og en skønhed. Hvad er problemet?
- Shae bliver ikke glad. - Shae er skøge.
Ville du gifte dig med hende? Hvad skete der, sidst du gjorde det?
- Jeg skulle ikke have sagt det. - Du kan stadig have Shae.
Få en søn med Stark-pigen-
- og hersk over Norden i hans navn. Du får to kvinder og et helt rige.
To kvinder og et rige, som alle foragter mig.
Det bliver din død, hvis du spilder tid på at få alle til at elske dig.
Du vil knalde Stark-pigen, men vil ikke indrømme det.
Du får ikke penge for at sætte onde tanker i hovedet på mig.
Jeg får penge for at dræbe folk, som generer dig.
De onde tanker er bare en bonus.
- Eders nåde. - Morfar.
- I ville tale med mig. - Ja.
Jeg vil have en rapport fra det lille råds møder.
I må gerne være til stede ved jeres råds møder.
Jeg har travlt. Mange vigtige ting kræver kongens opmærksomhed.
Du har holdt møderne i Håndens tårn og ikke den lille rådssal.
- Det er korrekt. - Må jeg spørge hvorfor?
Jeg arbejder i Håndens tårn. Det tager tid at gå herned.
Tid, jeg kan bruge andetsteds.
Så for at være med til et møde skulle jeg gå op ad alle de trapper?
Vi kan få jer båret.
Fortæl om Targaryen-pigen i øst og hendes drager.
- Hvor har I hørt om det? - Er det sandt?
Åbenbart.
Synes du ikke, vi skal gøre noget ved det?
Da jeg var kongens Hånd før-
- lå alle Targaryen-dragernes kranier i denne sal.
Det sidste lå lige der.
Det var ikke større end et æble.
- Det største var stort som en vogn. - Ja.
Og væsenet, det tilhørte, døde for 300 år siden.
Fjerne mærkværdigheder er ingen trussel.
Hvordan ved vi, at dragerne ikke er den slags bæster, der kuede verden?
Det siger eksperter, der oplyser kongen om ting, han intet ved om.
- Jeg er jo ikke blevet oplyst. - I bliver oplyst lige nu.
Jeg bør rådspørges i den slags sager.
Fra nu af skal jeg sørge for, at I rådspørges i vigtige sager-
- når det er nødvendigt.
Eders nåde.
Yunkai, den gule by.
Yunkaierne uddanner sengeslaver, ikke soldater. Vi kan slå dem.
Ja, på slagmarken, men de kommer ikke ud.
De har proviant og stærke mure.
Hvis de er kvikke, gemmer de sig bag dem og tager os en ad gangen.
- Min hær skal ikke halveres. - Vi har ikke brug for Yunkai.
At indtage byen fører dig ikke tættere på Westeros eller jerntronen.
- Hvor mange slaver er der i Yunkai? - 200.000 eller mere.
Så har vi 200.000 grunde til at indtage byen.
Send bud til slavehandlerne om, at de kan overgive sig til mig.
Ellers møder Yunkai samme skæbne som Astapor.
Nu kommer Razdal mo Eraz af det ærværdige hus, menneskers herre-
- for at tilbyde sine fredsvilkår.
Du står foran Daenerys Stormborn af huset Targaryen.
Andalerne og de første menneskers dronning, khaleesi af Græshavet-
- lænkers fjender og dragers moder.
Træd frem. Sid ned.
Ønsker hans nåde forfriskninger?
Ældgammelt og glorværdigt er Yunkai.
Vort rige var gammelt før dragernes tid.
Mange hære er knækket mod vores mure. Vi er intet let bytte.
Godt. De Ubesmittede skal smage blod.
Hvis det er blod, I ønsker, skal blodet flyde.
Men hvorfor? I har begået uhyrligheder i Astapor-
- men yunkaierne er tilgivende og generøse.
De kloge mestre i Yunkai har sendt en gave til sølvdronningen.
- Mere venter om bord på jeres skib. - Mit skib?
Ja, vi er som sagt et generøst folk.
I får alle de skibe, I ønsker.
Vi beder blot om, at I udnytter skibene-
- og sejler hjem til Westeros og lader os være i fred.
Jeg har også en gave til dig. Dit liv.
Samt dine kloge mestres liv, men jeg beder også om noget til gengæld.
At I frigiver alle slaver i Yunkai.
De skal have alt det mad og tøj, de kan bære, som løn for trældommen.
- Hvis I afslår, viser jeg ingen nåde. - I er vanvittig.
Vi er ikke Astapor eller Qarth.
Vi har mægtige venner, som ville udslette jer med glæde.
De overlevende tager vi som slaver. Måske bliver I selv slave.
- I lovede mig frit lejde. - Ja, men mine drager lovede intet.
Og du truede deres mor.
Tag guldet.
Mit guld. Jeg vil bruge det klogt.
Jeg råder jer til at gøre det samme med min gave til jer. Gå.
Yunkaier er stolte og bøjer sig ikke.
Hvad sker der med ting, der ikke bøjer sig?
- Hvilke mægtige venner mente han? - Det ved jeg ikke.
Find ud af det.
- Kæder? - I massivt guld fra Lannisport.
- Smedede i Casterly Rock. - Guldkæder?
- Du kan købe et skib for dem. - Skal jeg det? Skal jeg rejse?
- Du skal ingen steder. - Er jeg inviteret til brylluppet?
Jeg ønskede ikke det ægteskab.
- Ikke? Du sagde, hun er smuk. - Det betyder ikke, at...
- Det er min pligt. - Vil du tænke det, når I knalder?
- Jeg har intet valg. Min far... ...er ikke almægtig.
- Vi kan rejse over det Smalle hav. - Hvad skulle jeg der? Jonglere?
- Jeg er en Lannister. - Og jeg er Shae, den sjove skøge.
Mine følelser for dig er uforandrede. Jeg må gøre min pligt over for Sansa.
Mens jeg tømmer hendes potte og sutter dig af, når du keder dig?
- Hvordan skal det ellers blive? - Jeg giver dig et fint hjem i byen.
Du får fint tøj, vagter og tjenestefolk.
Eventuelle børn får alt, de behøver.
De ville aldrig se dig, og deres farfar ville myrde dem.
- Hør nu på mig, milady. - Jeg er ikke din lady.
Det er du. Det vil du altid være.
Jeg er din skøge, og når du bliver træt af mig, er jeg intet værd.
- Hvad skete der? - Løbeild. Jeg burde have været her.
Efter min lange flugt er jeg tilbage, hvor jeg startede.
- Savner du det? - King's Landing?
- Din fars hus. - Jeg har aldrig haft en far.
Tænker du ikke på, hvor din styrke og kampevner kommer fra?
Jeg er af laveste byrd. Min mor var tjenestepige.
Min mor var slave. Det var jeg også.
Jeg blev købt, solgt, pisket og brændemærket-
- indtil Lysets herre tog mig i sine hænder.
- Jeg blev født i Loppestræde. - Du har ædelt blod.
Siger du, at min far var en lord eller?
Det der er din fars hus.
Jeg er bare en bastard.
Avlet af Robert Baratheon, konge af andalerne og de første mennesker.
Hvorfor tror du, Guldkåberne var efter dig?
Kongeblod betyder magt.
Sæt dig ved ilden, barn.
- Er du tavs? Det er noget nyt. - Jeg taler ikke med forrædere.
- Jeg ville ikke give drengen væk. - Men du gjorde det for guldet.
Den røde gud er den eneste sande gud. Du har set hans magt.
- Når han befaler, adlyder vi. - Han er ikke min eneste sande gud.
Hvem er din så?
Døden.
Vi har fundet en af Lannisters røverbander. De er under 20 mænd.
De er mindre end en dags ridt sydpå.
Hvad siger I, drenge? Tid til løvejagt?
- Riverrun ligger vestpå. - Det gør det også senere.
- Du lovede. - Du skal hjem, men først dette.
- For at tage deres guld? - Jeg lover...
Jeg er ligeglad, for du lyver. Du løj for Gendry og mig.
- Jeg håber, Lannisters dræber dig! - En dag vil du forstå, men nu...
Tag hende, Anguy.
Spark alt det, du vil, ulvepige. Det nytter intet.
- Jeg troede, du var rejst. - I morgen.
Har de sagt, hvad de vil gøre med mig?
Lord Bolton rejser også i morgen. Til Edmure Tullys bryllup.
- Du skal blive her. - Med Locke.
Jeg står i gæld til dig.
Da Catelyn Stark lod dig gå, gav vi hende et løfte. Nu er løftet dit.
Hvis du holder det løfte, er gælden betalt.
Jeg får Stark-pigerne hjem til deres mor. Jeg sværger.
Farvel, sir Jaime.
Lad mig hjælpe dig.
Det vil tage tid.
Qyburn håber på at få sin kæde tilbage.
Far gør ham til stormester, hvis jeg får en ny hånd.
Vil du overbringe mine hilsener til lord Tywin?
Hils Robb Stark og sig, jeg beklager, at jeg går glip af brylluppet.
Hav en god rejse, Kongemorder.
Intet svar? Jeg kunne bedre lide dig før. Jeg kastrerede dig vel ikke?
Tænk ikke på din ven. Vi tager os godt af hende.
Tag det roligt, herre.
Myranda ved, hvad hun gør.
Hun blev uddannet til præstinde, men havde andre drifter.
Det havde præsterne også, men det løj de om.
- Hvor er han? - Hvem?
Her er kun dig, mig og Violet.
- Lad være. - Må vi ikke se den?
Du kan da vise os den. Alle taler om den.
- Hvem har sendt jer? - Vi sendte os selv, lord Greyjoy.
Vi har hørt så meget om den.
Jeg beder jer...
Der er den.
Nå? Synes du, vi er grimme?
- Han synes, vi er grimme. - Staklen har været meget igennem.
Hjælp mig. Hvis han kommer igen...
- Vi må få ham i bedre humør. - Hvordan gør vi det?
Jeg ved det.
Hun er genert.
Du ved, hvordan de er, religiøse piger.
Måske ved han ikke, hvordan vi er.
Jeg mærkede noget.
Lord Greyjoy...
Er det så godt, som de siger?
Hvorfor skal kun du more dig?
Hvad? Kan du bedre lide hende?
Her er nok til os begge.
Jeg var her først.
Undskyld, undskyld.
Jeg kommer meget ubelejligt.
Men jeg begyndte at blive misundelig.
Nå, skal vi se den pik, alle altid taler om?
Alle ved, du elsker piger. Du troede vel, at de elskede dig.
Pikken må være værdifuld for dig.
Er det din mest værdifulde kropsdel?
Jeg beder dig...
Nej, skån mig!
Jeg skåner dig jo. Jeg dræber dig ikke.
Jeg laver bare nogle ændringer.
Nej, nej, nej!
- Du skræmmer den væk. - Nej, jeg dræber den.
Den er for langt væk.
Er det et slot?
- Det er en mølle. - Mølle?
- Hvem byggede den? En konge? - Bare de, der boede her.
- Tænk at bygge sten så højt. - Winterfells tårne er endnu højere.
"Jeg er fra Winterfell, og far var lord. Tårnene nåede til skyerne."
Du ville dåne, hvis du så det Store Slot.
- Hvad er dåne? - At besvime.
Hvad er besvime?
- Når en pige ser blod og falder om. - Hvorfor skulle hun gøre det?
- Ikke alle piger er som du. - Piger ser mere blod end drenge.
Eller elsker du piger, der dåner? "En edderkop! Red mig, Jon Snow."
"Min kjole er lavet af den fineste silke."
Jeg ville gerne se dig i en silkekjole.
Ville du det?
Så jeg kunne flå den af.
Hvis du flår min fine silkekjole itu, får du et blåt øje.
En dag tager jeg dig måske med til Winterfell.
En dag tager jeg måske dig med. Når vi har fået vores land tilbage.
Ygritte.
I vil ikke vinde. I er tapre, det benægter ingen.
Seks gange på 1.000 år har en konge hinsides Muren angrebet og tabt.
- Hvor ved du det fra? - Det ved alle.
Vi lærer om slag og helte.
I har invaderet og slået fejl seks gange. Den syvende ender ligeså.
- Mance er anderledes. - I mangler disciplin.
Jeres hær er ingen hær. I ved ikke, hvordan man samarbejder.
Jeg ved, at hvis I angriber Muren, vil I alle dø.
Vi alle.
Du er min, og jeg er din.
Hvis vi dør, dør vi. Men først lever vi.
Ja. Først lever vi.
Hvad taler han om? Og hvorfor taler han, mens vi arbejder?
Hodor.
- Hvad siger du til ham? - Bare rolig.
Jeg hører dig fylde hans hoved med snak om syner og treøjede ravne.
- Lad ham være. - Jeg fylder ham ikke med noget.
- Hvad taler I så om? - Det, han oplever. Betydningen...
- Så fortæl, hvad det betyder. - Gid, jeg havde alle svarene.
- Ikke mere snak før Sorteborg. - Vi skal ikke til Sorteborg.
Jon Snow er der ikke. Bran skal finde ravnen på den anden side af Muren.
Jeg skal ikke tilbage. Vi skal til din bror på Sorteborg.
Se på mig.
Jeg har set ravnen siden mit fald. Han vil have, at jeg finder ham.
Jeg har ikke mine ben mere. Det er det her, jeg har.
Du har en familie. Du skal til Sorteborg, hvor du hører hjemme.
Tænk, hvis jeg hører hjemme i Norden og faldt fra tårnet af en grund.
Har han sagt det? At det er guderne, der har bestemt, hvad der skete?
Gid, det var såvel, men guderne blæser på ravne og os.
- Du forstår ikke. Du ved ikke. - I ved ikke.
I har ikke været deroppe.
Jeg havde en mand. En god mand, der hed Bruni.
Jeg var hans, og han var min. Men en aften forsvandt Bruni.
De sagde, han forlod mig, men det ville han aldrig gøre.
Ikke så længe. Jeg vidste, han ville komme tilbage, og det gjorde han.
Han kom ind ad bagindgangen.
Men det var ikke rigtig Bruni.
Hans hud var bleg som et ligs.
Hans øjne mere blå end himlen.
Han kom mod mig, tog mig om halsen og klemte til-
- så hårdt, at jeg mærkede livet forlade mig.
På en eller anden måde fik jeg fat i en kniv og stødte den i hans hjerte.
Han lod knap nok til at mærke det.
Jeg var nødt til at brænde vores hytte ned med ham i.
Jeg spurgte ikke guderne om, hvad det betød. Jeg vidste det.
Det betød, at Norden ikke længere var et sted for mennesker.
Jeg lovede din mester at føre dig til Sorteborg og ikke længere.
Hvordan går det med smerterne?
Hvad nytter en arm uden hånd?
- Vi har stoppet råddet. - Ja, det har vi.
- Du er en lært mand. - Hvad end det nytter.
Du syede det flot sammen. Du er dygtigere end stormester Pycelle.
- Halvhjertede lovord. - Hvorfor tog de kæden fra dig?
- Ragede du på for mange drenge? - Nej, det er ikke min svaghed.
Hvad er den så?
Nysgerrighed. For at behandle en sygdom skal man forstå den.
For at forstå den skal man studere de syge.
- Du udførte forsøg på levende. - Døende.
Mine studier har reddet mange liv.
Døende fattiglemmer, antager jeg? Uden familier, som kan klage.
Du fandt dem på fattiggården og skar deres maver op.
- Hvor mange har du dræbt? - Det ved jeg ikke.
50? 100?
- Utallige. - Det lyder fint nok.
- Hvor mange liv har du reddet? - En halv million.
Indbyggerne i King's Landing.
Du passede Harrenhals ravne. Sendte du en fugl til Briennes far i Tarth?
En fugl fløj, og en kom tilbage.
Lord Selwyn Tarth tilbød 300 gulddrager for sin datter.
- Rimeligt tilbud. - Men Locke gik ikke ind på det.
Han tror, lord Tarth ejer alle safirminer i Westeros.
- Han føler sig snydt. - De er tåber, hvis de dræber hende.
De fleste overlever ikke vinteren. Hun er aftenens underholdning.
Det, som sker efter i aften, går de vist ikke op i.
Vi må tilbage til Harrenhal. Jeg glemte noget der.
Bestemt ikke. Jeg har ordrer fra lord Bolton.
At levere dig til din far.
Tror du, du får en belønning?
- Jeg tjener lord Bolton. - Du tror, du får en belønning.
Når min far ser mig, vil han spørge til min hånd.
Så siger jeg, at du huggede den af.
Eller også siger jeg, at du reddede mit liv.
Nu tager vi tilbage til Harrenhal.
- Hold øje. - Ti stille!
Sikken frygtelig forestilling. Løb ikke væk.
Et træsværd? Gav du hende et træsværd?
- Vi har kun én bjørn. - Jeg betaler løsesummen.
I adelsfolk tror, at guld er det eneste, der betyder noget.
Den gør mig lykkeligere end guld. Den gør mig lykkeligere end safirer.
Køb dig en guldhånd og prop den op i røven.
Stil dig bag mig.
- Hvad fanden gør du ved min bjørn? - Han skal til King's Landing i live.
Træk hende op!
Hold mine ben!
Træk ham op!
Kællingen bliver.
Vi tager hende med til King's Landing. Medmindre du dræber mig.
Hun tilhører mig. Lord Boltons ordre.
Tror du, Bolton belønner sine egne, før han giver Tywin hans søn?
Så smutter vi.
Beklager det med safirerne.
Maja Axholt www.broadcasttext.com